Pozdrav svima! Sretna Nova godina!
Planetarni sastanak može početi.
Trebamo raž!
Tko želi pšenicu?
Trebamo soje!
-Imam mnogo sušenog voća. -Da.
Koliko?
Za dva mjeseca.
Lijekovi!
Nema dovoljno za sve.
Tko želi vune?
Sidro!
Koliko noževa treba iskovati?
Sedamnaest.
Škole?
Amos je umro. Trebamo novog učitelja telepatije.
U redu, ja ću doći!
Profesor slušanja?
Ja ću to dok moja kći ne rodi.
Vjenčanja?
A sada smrti: Ataya je umrla u dobi od 255 g., Zechar s 248,
Aramo s 265, Caletta s 272. Svi su umrli sretni i mudri.
Ali Amil je umro mlad. Imao je 143 g.
Nesretnim slučajem.
Odron zemlje. Nisi pretužna, Mila?
Djeca mi pomažu da prebrodim.
A sada putovanja.
Trebamo poslati nekoga na Zemlju. Prošlo je 200 godina.
Tko želi ići na Zemlju?
A na Narvos?
Samo desetero može ići.
Na Zemlju?
Na Kristo?
Samo vas 23 može ići na Kristo.
Tko želi ići na Zemlju?
Nitko za Zemlju?
Što da radimo?
Kao obično, nećemo ići.
Prošli je 200 godina. Stvarno trebamo nekoga poslati.
Zašto?
Samo da prikupi informacije i da vidimo što možemo učiniti.
Ne.
Možemo učiti na drugim planetima,
ali ne na Zemlji!
Zaostali su, ali to nije razlog.
I preopasno je!
Netko može otići
s programom isključenja kako bi mogli napredovati.
Možda jesu!
Ne računajte na to!
Osam je jedina živa osoba koja je bila ondje.
Ali on je na Narvosu…
Ovdje sam! Niste me vidjeli?
Vratio sam se prije dva mjeseca.
Nisam te vidjela! Kako je bilo na Zemlji kad si otišao?
Bilo je to tako davno…
Išli smo Milin otac i ja. Sletjeli smo u Pariz u Francuskoj.
Upravo su imali revoluciju.
Nešto dobro. Pokrenuli su republiku.
Ali ispalo je loše. Proglasili su cara.
„Napoléona” ili tako nekako.
Megalomana koji je masakrirao ljude u glupim ratovima.
Onda su se vratili kraljevi.
Počeli su ozbiljno nazadovati. Poglavari i predsjednici…
Vratili su nas i nisam više pratio.
Život ondje bio je težak?
Nego! Preživljavanje najjačih, potlačene žene, masakri…
Čekala su ih stoljeća kaosa!
Još su se koristili novcem!
Skrili smo nešto zlata za slučaj da se vratimo.
Što je „novac”?
Bez novca ne možeš ništa dobiti.
-Ni hranu? -To posebno!
Ako ne jedeš, umreš!
Nije ih briga. Ako nemaš novac, nemaš ništa.
Misliš da se još koriste novcem?
Ne, ozbiljno sumnjam.
Otišli smo na početku industrijskog doba.
Što je to?
Mi smo to imali prije 3000 godina.
Natjecanje, knjigovodstvo, masovna proizvodnja beskorisnih stvari,
rat, atomsko oružje i energija, neizlječive bolesti! Prethistorija!
Lani je moj brat sanjao Zemlju.
O mjestu gdje žene nose velove i ne smiju voziti aute.
Misliš da još imaju aute?
Što su auti?
Nikad ih nisam vidio. Još ih nisu imali.
I mi smo imali aute u industrijskom dobu.
Proučavali smo ih na arheologiji:
limene kutije koje se kreću kada sjedneš u njih.
Milijuni ljudi su umrli!
U automobilskim nesrećama!
U 200 godina sigurno su se riješili auta.
I hijerarhija.
Hijerarhije su ondje nevjerojatne.
Svi su poglavari, svi su iznad nekoga.
Muškarci iznad žena, građani iznad seljaka,
odrasli iznad djece, ljudi iznad životinja.
-I imali su utrke. -Utrke?
Zemlja je golema. Kontinenti su se razdvojili.
Različiti ljudi razvili su se na različitim mjestima.
Kad su se susreli, degenerični su mislili da su oni najbolji.
Masakrirali su mnoge i sada oni vladaju.
Mi imamo sreće: Jedna rasa, jedna klima, jedna evolucija.
Ne možemo ih ignorirati zato što nemaju sreće!
Nismo baš zasuti porukama od njih!
Oni ne mogu komunicirati!
Kladim se da još lupaju po računalima i koriste desetinu mozga.
Mozgovi su im sitni kao ovčje govno.
Neka sami evoluiraju.
Salata od čupanja ne raste brže.
Ali možemo pognojiti njihovu salatu.
Možemo isključiti nekoliko izabranih.
Ima li dobrovoljaca?
Samo jedna osoba, jedno hrabro srce!
Oprostite, ja bih željela ići.
Jesi li luda?
Želiš to?
Ne, ne želi!
Da, želim!
Jesi li poludjela?
Da ili ne, Mila?
-Ne! -Da!
Sada imaš program europskih jezika.
Imamo većinu njih.
Pokušat ćemo te spustiti u Pariz.
Imaš dva programa za isključivanje.
-Lagani ništa ne radi? -Ne, rutinski je.
Svako s kim razgovaraš bit će potresen.
-A drugi? -Učini ovo.
Ovako?
Pazi kako ga upotrebljavaš.
Oni će poludjeti.
-I reći će što misle. -I napredovati svjetlosne godine!
-I pošiziti! -O. K.
Ako trebaš više programa, nazovi nas.
Isključi neke od njih i vrati se.
Mila!
Izradio sam ti cipele.
Vraški bole, pa sam ih radio janjeće kože.
Evo i haljine.
Stil se zove „Empire” zbog Napoléona.
-Hvala. -I šešir.
Je li bitno ako ne uzmem šešir?
Ovisi o tebi. Zašto želiš ići onamo?
Otac ti je nešto rekao?
Malo prije smrti.
Što je rekao?
Da je volio Zemljanku koja je umrla rađajući njegovo dijete.
To sam dijete bila ja i prokrijumčarili ste me ovamo.
Rekla si to komu?
Ni živoj duši.
Zašto im vi niste rekli?
Možda bi te bili poslali natrag.
Otjerali bi me?
Nitko ovdje ne voli Zemljane.
Kakva banda… rasista!
Zemljani su teška bića.
Bila sam tek dijete.
Nerazvijene ljude teško je progutati!
Mnogo ti hvala.
Ne tebe. Ti si sada poput nas.
Moji sinovi su nas prokužili. Sjajni su telepati.
Poput tebe.
Kakva je bila moja majka?
Poput tvojih kćeri. Bila je zabavna. Obožavao ju je.
Što ona govori?
Ne čujem. Kodira svoje valove.
Nešto o našoj baki.
Stvarno?
I ljuti se na rasiste…
Stvarno?
Neće biti traga. Za njih je 200 godina osam naraštaja.
U sredini sam života. Moram znati majčino podrijetlo.
Kad se vraćaš?
Uskoro. Radite telepatske zadaće s njima.
I ne smiju se prežderavati trešanja.
Možemo spavati kod susjeda?
Ako ne budete cijelu noć tulumarile.
Mogu li sama plivati daleko na jezeru?
Ne, ne sama. Samo s Mesaje.
-Pazi na njih. -Bez brige.
Zašto ideš onamo?
Da saznam otkud potječem.
Tako velika stabla!
Divna su!
Što je ovo sivo na tlu?
Zar nemaju zemlje?
Kako uzgajaju biljke?
Što je to?
To je govno!
Još jedno!
Zar nemaju zahode?
Dobro da imam cipele!
Netko je tu unutra.
Iskušat ću jezični program.
Dobar dan, razumijete li što govorim?
Ne govorila engleski.
A sada? Razumijete li me sada?
Rekoh da ne govorim engleski!
-Razumijete li ovo? -Ne razumijem.
Bok! Kako ste?
A razumijete li me sada?
Zafrkavate me?
To je to!
Koji jezik govore ovdje? Njemački? Francuski? Španjolski?
Jesi li luda? Odjenula si se za bal prosjakinja?
Radim! Nemam vremena čavrljati s luđakinjama!
Hvala, gospođo. Do viđenja.
Baš opaka ženska! I ne nosi „Empire” haljinu!
Nicole…
Što radiš?
Ti kolači su stari tri tjedna.
Možete li mi reći u kojoj smo zemlji?
U Francuskoj.
Sjaj! A kako se zove grad?
-Koji grad? -Ovaj.
Kako to mislite?
Koji je ovo grad?
Zafrkavate me? Ovo je Pariz!
Oprostite, nisam znala. Hvala.
Prokletstvo.
Dosta mi je ovoga.
I evo!
Kakav zrak!
Ovo je sigurno zagađenje!
To boli!
Trebam vode da se javim kući.
Nijedna „Empire” haljina na vidiku!
Ja sam u ovome vrhunac mode!
Svi ti auti!
I buka!
Čini se da im ne smeta.
Ovo su sigurno njihove kuće.
Jadni ljudi! Stisnuti unutra uza svu tu buku!
Kakva divna stabla!
Što je u tim torbama?
Zašto svi imaju torbe?
Tako su blijedi. Izgledaju bolesno.
Želučani problemi…
Želudac…
Srce… jetra…
Želudac…
Kako čudno…
Otpadni metal na ušima i oko vrata.
Neka vrsta primitivnog štovanja.
Kad pomislim da nisam voljela arheologiju!
Sad bi mi svakako dobro došla.
Evo malo zemlje.
Zašto zemlju drže u ovome?
Što je to?
Izložba leševa!
Odrezao je komad za gospođu.
Oprostite, što ste to uzeli?
Ništa!
U ovome.
To je moje meso.
Za što?
Za jelo.
Vi ste mesožder?
Vi se meni rugate?
Mogu li vas još nešto pitati?
Ono je bio novac? Ono četvrtasto?
Četvrtasto?
Što ste mu dali.
Platila sam meso.
Novac! Znači još plaćate…
Mislim, za sve.
Bez novca nema ničega.
Jadna ja… nisu se riješili novca.
Gdje im je sva voda?
Već sam trebala naići na potok.
Ovo nije pustinja.
Ako ima drveća, ima i vode.
Oprostite, gospodine…
Ne rugam vam se. Možete li mi reći
gdje mogu pronaći vodu?
Rugate mi se?
Ozbiljno pitam gdje ima vode.
Kako to mislite?
Vode… za piće.
I da namočim noge.
Rugate mi se!
Ne, kunem se!
Ondje je kafić.
Kafić.
U kafićima ima vode?
Rugate mi se.
Moramo drukčije definirati vodu.
Što je ono?
Ondje je voda!
Što stavljaju u nju?
Čujete me?
Mila je.
Dosta dobro sam. Sletjela sam u Pariz.
Točno na cilj!
Imaju drveće!
Divno drveće!
Osam, ondje si?
Možeš mi reći gdje si skrio svoje zlato?
Imam problem. Još upotrebljavaju novac.
Ne.
Bez novca nema ničega.
Gdje?
Golemi hangar…
s mnogo stolaca i šarenim prozorima?
Što?
Notre Dame?
To još postoji?
Kakav lijepi hangar!
No bilo bi ljepše s drvećem.
Ne mogu vjerovati! On je jedan od naših!
Onaj kojega smo poslali prije 2000 godina i kojega su razapeli!
To je Isus!
Sva sam se naježila.
Što radite?
Uzimam zlato.
Za što?
Da kupim hranu.
To je novac?
Ne, to je zlato.
Ja imam novca. Pogledajte.
Opet ona četvrtasta stvar!
Mogu kupiti mnogo slatkiša.
Ako ti dam jedan ovaj,
mogu li dobiti tvoju hranu? Gladna sam.
Dajte mi tri. Ne vrijede mnogo.
Stvarno?
Moja novčanica više vrijedi!
Shvaćam.
Napokon netko s kime mogu lijepo razgovarati.
Znaš tko je on?
On je Isus!
Znaš ga. Znaš li zašto je ondje?
Rođendan mu je na Božić.
Da?
Za Božić sam dobio pištolj i trkači auto.
Loic, dođi ovamo!
Sada shvaćam.
Razapneš nekoga i dobiješ pištolj i auto.
Otkuda ti ovo?
Sada znam zašto izgledaju tako bolesno.
Ova hrana razdire utrobu!
Moram pronaći rješenje.
Halo?
Čujete me?
Žene koji bih mogao dobiti s ovim!
Pronašla sam zlato, ali bezvrijedno je.
Sada su važne „novčanice”.
Vidjela sam kip Isusa, razapetog.
Dobro su ga sredili!
Situacija s hranom i pićem je grozna.
Od svega mi je muka.
Spojite me na program razmjene djece.
Ovdje sigurno imaju djecu.
U redu, hajde.
Evo! Hvala!
Čekaj! Kakva su to superiška krpe?
Krpe?
Jebeno lijep materijal! Nikad nisam vidjela tako lijep!
Kakav je to materijal?
Pola sag, pola biorazgradivi karton!
„New Age” za koje se umire!
I kakve super cipele! Ubila bih za takve cipele!
Gdje si to kupila? Daj mi adresu!
Nije blizu. Zapravo, jako je daleko. Sviđa ti se?
Možeš se kladiti! Ubila bih da budem Grunge Pepeljuga!
Ako ti dam haljinu, reći ćeš mi gdje mogu naći malu djecu?
Da.
I dat ćeš mi svoju odjeću?
Svakako!
Osjećam ih.
Ovuda…
Umirem od gladi!
Lijepa je!
Je li moja majka bila takva?
Ne čini se da si u dobroj formi.
Dođi, djetešce.
Napunit ćemo jedno drugo.
Imaš vrućicu!
Dolazim, djetešce.
Evo tvoga mlijeka.
Što radite?
Gdje sam?
Zašto ga držite?
Punimo jedno drugo.
Ne rugam ti se.
Obitelj ste?
-Čija obitelj? -Srpkinja ste!
Molim?
Bolje da ga niste ozlijedili!
Ali ja mu pomažem.
Vrućica mu je pala. Ima problema.
Problema?
Nema majku.
Kako to znate?
Mogu osjetiti.
Otišla je kupiti novine i nije se vratila.
Hoće li?
Srbi su je silovali.
Tko?
Ako ode kući u Bosnu, otjerat će je i dati dijete.
Otjerati je? Kao mene…
Zašto ga držite?
Samo sam se došla napuniti.
To je šef!
Što?
Još ima groznicu?
Da, ne, imao je, ali…
Ima ili nema?
-Sada nema. -A majka?
-Ne, ona nije… -Tko je to?
Našla sam je ovdje.
Zašto ste ovdje?
Ne…
Odložite dijete.
Što god vi kažete.
Ovo lijepo dijete je vaše?
Vidjeli ste je prije?
Ne bih rekla…
-Majčina prijateljica? -Ne znam.
Zašto ga je držala?
Mislila sam…
Možete mene pitati.
Na dužnosti ste?
Uvijek uskačete ljudima u riječ?
Molim?
Ne molite. Jeste li uvijek ovakvi?
Kakav?
Ne slušate. Jer je praktično slušati ljude dok govore…
Znate li s kime razgovarate?
Razgovaram s vama.
Dr. Max Marron, šef rodilišta.
Vi ste nekakav poglavica.
Da, gospođo.
Zato ga ne podnosim. Ali zgodan je.
Obitelj ste?
Njegova? Mogla bih biti.
Recite njegovoj majci…
On je pravi.
Oprostite, tek sam došla u Francusku pa ne znam…
Recite to murji.
Žao mi je, ne poznajem murju.
Oprostite.
Pokušat ću ga isključiti.
Preplašimo je. Zovi policiju.
Pol…
Kakva je to frizura?
Imaš divnu kovrčavu kosu, Gerard.
Nisam dosad primijetio.
G. Max, možemo porazgovarati?
Ja sam Mila. Dolazim s drugog planeta. Trebam vašu pomoć.
-Moju pomoć? -Da.
Prvo, dopustite da se dođem ovamo napuniti.
Ne mogu jesti zemaljsku hranu.
Morate jesti.
Ali držanje djeteta nekoliko sati daje mi energije za dva-tri dana.
Pomaže i djeci.
I trebam vaše savjete za isključivanje.
Isključivanje, dakako.
Najbolje da odsjednem kod vas.
Kod mene?
Ne zauzimam mjesta. Mogu li spavati vani?
Imam balkon.
Ondje ću spavati.
Max, moramo završiti vizitu.
Imaš dva porođaja u tijeku.
Dva porođaja? Nikad ne bih mogao poroditi dijete.
Molim?
Ti to učini. Ti si babica.
-Molim? -Ne mogu obaviti to. Ništa ne mogu.
Natapam, injektiram, vučem, guram,
pokrećem, režem mjerim i nadzirem,
mogu dati epiduralnu, obaviti carski rez,
ali ne mogu poroditi dijete.
Nikad nisam gledao, slušao ili čekao.
Iz straha, ubacivao sam se gdje mi nije mjesto,
jer ne mogu poroditi dijete, shvaćaš?
-Ne. -Da, shvaćaš.
Ti to radiš bolje od mene.
Reci mi o tome!
Bok, gđo Dagnan.
Dobar dan.
Kako živite?
Izmučena sam dolje,
ali inače sam dobro.
Jako boli?
Moglo bi biti gore, ali malo je…
Molim vas, recite mi kako je to…
-Kada izlazi? -Da.
To je… Kao da tanjur špageta
isisaju iz vas. Shvaćate?
Stvarno?
-I onda bol prestane. -Da.
Onda vam stave dijete na trbuh
i osjetite mu težinu, no ovaj put izvana.
Da.
I to je nešto što…
Ovdje je balkon.
-Bit će u redu? -Baš kako treba.
Najljepša vam hvala.
To je sigurno moja žena.
Dobra večer.
Florence, ovo je Mila.
Spavat će na balkonu.
Molim?
Ne zauzimam mnogo mjesta,
ne jedem, ali trebam vodu. Imate li je?
-Vodu? -U kuhinji.
Kupaonica…
Mogu li vidjeti kupaonicu?
-Evo. -Super!
U fontani nema vode?
Gdje?
Ondje.
U kadi?
Nema vode?
Morate je napuniti.
Da… a kako se to radi?
Otvorite vodu.
Kako?
Na slavini.
Topla i hladna voda.
Shvaćam.
Hladna voda je dobra.
Mnogo hvala.
Morate je začepiti.
Što začepiti?
Kadu.
Da, začepiti kadu.
O čemu se radi?
Ne znam.
Kako to misliš?
Više ništa ne znam.
Pronašla sam dječicu. Osjećam se bolje. Imam vodu.
Isključila sam jednoga od njih.
Tko mi je dirao walkman? Dosta mi je ovoga!
Što se dogodilo?
Zvuk treperi!
Dosta mi je! Dopuštate da se Sophie igra mojim stvarima!
Što je sad? Pokvarila je TV! Sophie!
Molim?
Ne diraj moj walkman ni TV!
-I nisam. -Smiri se!
Uvijek si na njezinoj stani! Možda si ti to učinila.
Nemate pojma o strojevima!
Raoule, daj mi taj walkman.
Daj mi ga.
Sve je u redu. Još jedanput hvala…
TV radi. I moj walkman.
Ugasi televizor.
Ugasi ga.
Što je?
Mora rano u krevet. Umoran je.
Primio je isključujući val. Potresao ga je.
Što?
Maleni šok.
Ukrast će ih! Ne možeš ih ostaviti ondje!
-Pogledaj što sam učinio. -Što?
Kažu da su djeca slika svojih roditelja.
Ja sam sigurno pravi gad.
Ne želiš pokrivač?
Ne. Hvala. Laku noć.
Laku noć.
Tata je lud! Znaš što je učinio?
Bacio je televizor na ulicu!
Rekao je kako je vrijeme da počnemo razgovarati.
Sada primaš beskućnike?
Florence, jesam li ja gad?
Kako to misliš?
Seronja koji je zabrljao svoj život i sve učinio pogrešno.
Da, nema sumnje.
Što da?
Ako je itko ikada sve pogriješio, to si ti.
Zbilja? Pa zašto si još sa mnom?
Zbog tvog bankovnog računa, dragi. Legalna prostitucija.
Ne šališ se. To je jedini razlog?
Da. I ja sam sve pogriješila.
Dobar dan! Dobro si spavala?
Jesam, ali ovo ima čudan učinak na mene.
Voliš rock!
Što?
Glazbu!
Ta buka? Lijepa je, ali rado bih da je zaustaviš!
Da ugasim?
Molim te.
Iscrpljujuće je.
Na tvom planetu nema glazbe?
Više ne. Imamo koncerte tišine.
Tišine?
Ali prije smo imali glazbu.
Čak smo vam poslali jednog glazbenika.
-Sjajnog tipa, davno… -Da.
Ovdje prodaju samo glazbu.
Želiš li što čuti?
Već slušam.
Što slušaš?
Ove stvari koje zovete diskovi.
Možeš ih čuti?
Ako se koncentriram, čujem. Možeš i ti ako želiš.
Stvarno?
Mogu učiniti da čuje cijela prodavaonica.
Kako?
Mogu spojiti ploče na one stvari.
Svojim valovima. Želiš li čuti?
Volio bih to.
Ovu?
Ne mogu vjerovati! Johann Sebastian!
Njega smo vam poslali!
-Koga? -Johanna Sebastiana!
Još pjevamo neke njegove stvari.
Ovo.
I ovo, molim.
Hvala.
Čujete li što?
Ne.
Nije još ni nazvala!
Kad nabrojim do tri.
Jedan, dva, tri.
Čudno. Uši mi zvone.
Što radiš?
Čekam tebe.
Hoćeš li vazu?
-Za tebe su. -Za mene?
Ne možemo ispraviti prošlost.
Ja ću nestati.
-Napuštam sebe, ne tebe. -Da.
Ostavila sam večeru.
Ne, napunit ću se u bolnici.
O. K.
Mogu nešto pitati?
Naravno.
Možeš mi pokazati što imaš u torbi?
U torbi? Naravno.
Baš me zanimalo.
Nema problema.
Ovo je za otvaranje doma.
Što je ovo?
Ruž za usne.
Čemu služi?
Naneseš ga na usne, ovako.
Da?
Na usne. To je lijek?
Nije. Služi da izgledaš ljepše.
A, u redu.
Da izgledaš seksi.
Seksi?
Da budeš privlačna…
Komu?
Svima.
To je sigurno teško.
Da budeš voljen.
Shvaćam. To je lijek od kojega te svi vole.
Ne, nije baš tako.
Bez toga nitko te neće voljeti?
Hoće, ali…
Teško je objasniti.
Povrijedila sam te?
Ne, nije ništa.
A ovo?
To su slike.
Max, moji roditelji, djeca.
Ljudi koje voliš, točno?
Gdje je njihov ruž?
Dobar dan.
Plačeš?
Što nije u redu?
Odvest će ga.
-Majka? -CZSS.
Tko je to?
Centar za socijalnu skrb. Nikad ga više neću vidjeti.
Odnesi ga kući.
Luda si!
Nemoguće je. Treba dokumente.
Dokumente?
Koji dokazuju da postoji.
Ali on postoji.
Ima mozak i srce,
ali bez dokumenata ne postoji.
Uši mi i dalje zvone.
Pokušat ćemo opet sutra.
Sonia!
Moram natrag u bolnicu.
Uzeli smo dijete. Ova žena će spavati ovdje.
Da vidim dijete.
-Kako ćemo ga nazvati? -Theodore.
Previše staromodno!
Ne, znači da nam ga je Bog dao.
Zdravo, mali moj Theodore!
Može li i meni dati da ga držim?
Daj Theodorea… Kako se zoveš?
-Mila. -Mili.
Njegova bočica. Zagrij je. Pelene su ondje.
Imate kadu?
U umivaoniku ćemo ga.
Ne za njega, za mene.
To mu je sigurno bila majka?
Da. Poznajem je.
Pustili ste ih?
-Ona je majka. -Velika pogreška.
Bilo mi je drago što se vratila.
Znali ste da dolazimo po njega.
Sonia. Sonia?
Bit će istraga!
Masha? Ona je veoma pouzdana!
Nikad nije bilo problema!
Rekla je da se majka vratila.
Onda je to istina.
Ne, nije.
Majku je pronašla služba za izbjeglice.
Nije uzela dijete. Napustila ga je.
Pa gdje je dijete?
Konačno!
-Kako si? -Dobro, a vi?
Super. Kako je na Zemlji?
Mnogo auta i govana i loše hrane!
Mogu vidjeti?
Pokušat ću ti poslati sliku.
Čekaj, netko dolazi!
Da, uđi.
Namačem noge.
Trebam nešto za dijete.
Opa! Divna je!
-Mama, tko je to? -Tko?
Djevojka koja je izašla.
Masha. Kod nje sam.
Daj mi je.
Bok, mama. Mogu i ja vidjeti?
Čekaj, pokušat ću.
Oprosti. Ovo je prljavo.
Opa! Ona je predivna!
Uskoro sam gotova.
Mama, tko je to bio?
Sonia, Mashina sestra. Daj mi malene.
-Bok, mama. -Bok, mama.
Što nije u redu? Maloprije je radio!
Ona razgovara sama sa sobom.
Luda je. Opet radi.
Završila sam.
Što se događa?
Nešto nije u redu. Približavaju nam se.
Blizu su. Uzmi dijete i skrij se.
-Tko? -Ne znam.
Žele dijete! Skrij se!
-Gdje? -Idi uza stube!
Idemo.
Gđica Masha Vierna?
Odselila se.
Doista? Otkad?
Otkako sam se ja doselila.
Kada je to bilo?
Prije šest mjeseci.
Dali su nam ovu adresu.
Tko ste vi?
CZSS. Tražimo nestalo dijete.
Koje dijete?
Kako se vi zovete?
Mila.
Gđa Mila?
Da, Mila… Gđa Mila…
Imate li vi dijete?
Ne, nemam.
-Nije li ono kutija pelena? -Što?
-Pelene! -Ondje je kutija pelena.
Imam pelene?
Na stolcu.
A, to. To su…
Pelene.
Ako vi tako kažete…
A dijete?
Nema djeteta. Imam pelene, ali…
To obično ide zajedno.
-Stvarno? -Hvala, gospođo.
Vratit će se! Stradala sam! Kako sam bila glupa!
Mogla bih u zatvor!
Vratimo ga.
Smjestit će ga u sirotište!
-Hej… -Što?
Kako bi bilo da odemo u Louvre?
Zašto?
Čujem da je pun djece.
Stvarno?
Molim te, Osam.
Nećemo te odati!
Ali svi će znati.
Umiremo od želje da odemo!
O putovanjima odlučuje cijeli planet. Ne možete ići sami.
Pomozi nam!
Zašto želite ići?
Vidjeli smo dvije Zemljanke!
Kad je mama nazvala.
Dvije djevojke?
Što si šapnuo mami?
Majka joj je bila Zemljanka.
-Stvarno? -Stvarno?
Vidiš? Moramo posjetiti bakin planet!
Imamo problem. Moramo neko vrijeme ovdje živjeti.
Imamo dijete.
Ukrale ste dijete?
CZSS ga traži.
O, moj Bože!
Zatvaramo!
Ovo je zbog govana.
Hvala.
Što ako ona nazove?
Reci da su malci dobro i da smo mi otišli.
Vikat će na mene!
Reci da smo mi krivi.
Ne mogu jamčiti da ćete sletjeti na cilj.
Nije bitno.
Gdje je ona vidjela hrpu auta?
I drveće s velikim zelenim listovima?
Nije loše.
Nema mnogo vode, ali lijepo je.
Nema govana.
I nije baš gužva.
Nešto čujem.
Poput pjesme je.
A, da.
Nas dvojica smo s drugog planeta.
Rado. U redu, prema zalazećem suncu.
Doista su dragi!
Pozvali su nas na večeru! Čini se da su super!
Sjajno im ide telepatija.
Mama je sigurno senilna.
Što je to?
Bacio si naš, prijatelj mi je posudio svoj!
Ugasi ga.
Televizor te uništava! Postao si zombi!
Nije televizor kriv!
Nego tko?
Oprosti, mogu li ja gledati tu kockastu stvar?
Koju stvar?
-To. -Televiziju?
Nikad to nisam vidjela.
Raoul će ti pokazati kako radi.
Ako želiš.
Kako ćete se boriti protiv nezaposlenosti?
Naš je moto: „Stvorimo poslove!”
Poslove, poslove i još poslova!
Bilo kakav vražji posao,
samo da dalje punimo džepove!
-Imam ideju za novi posao! -Stvarno? Koji?
Lako je. Sirovina ima obilje!
-Jeftinih? -Besplatnih!
-Svatko to može? -Svatko.
I nezaposleni?
Ne trebaš kvalifikacije! Statistike će ići u nebo!
-Koji posao? -Jedenje govana!
-Jedenje govana? -Da.
-Ništa ne stoji. -Svatko to može raditi!
Nezaposleni to već rade.
Ali… koja je svrha?
Nikakva!
Pa?
Što nas briga? Popravlja statistiku!
-Kako? -Što nas briga? Popravlja statistiku!
-Istina. -Učinit ćemo jedenje govana privlačnim!
Ja imam reklamnu tvrtku.
Oni jedu govna. Mi im platimo
od njihovih poreza! Život ide dalje!
Sviđa mi se!
Dobivaju socijalnu pomoć! Ne mogu očekivati i korisne poslove!
Što si umišljaju tko su?
Tip mi je na sastanku rekao
da bi čišćenje planeta
stvorilo poslova za 500 godina!
Je li lud? To bi bila katastrofa!
Mogli bismo onda i društvo promijeniti!
Da svatko mora biti koristan, nas bi prve otjerali!
-Upomoć! -Upomoć!
Nema promjena! Neka jedu govna!
-Klošari, radite! -Radite!
To je smiješno!
Koji je ovo vrag?
Jedenje govana!
Uši mi opet zvone.
Eno je!
Bok, mama! Kako si?
Mi smo super!
Kako su malci?
Ne možemo ti baš reći…
Kako to mislite?
Smiri se. Dobro su.
Mama, mi smo na Zemlji!
Upoznali smo sjajne ljude! Ništa nije kako si rekla!
Oni su ovdje 40 000 godina i nisu upropastili tlo.
Divni su, crni kao gavrani.
Sjajna medicina, sjajna hrana.
I sjajno im ide telepatija!
Prihvatili su nas kao obitelj.
-Napredni su kao i mi. -Sviđa nam se na Zemlji.
Kako da dođemo do tebe?
Ne znam ni gdje ste.
Probudit ću Maxa i pitati ga.
Uzmite program isključivanja sa smiješkom. Možda vam zatreba.
Evo ga.
Vaša kreditna kartica?
Želim vam sretan put.
-Da. -Hvala.
Putovnice, molim.
Moramo zvati mamu.
Nema vode.
Misliš li da je ima u ovome?
Da vidimo.
Nema vode.
Lijepo.
Stvara buku.
To je nešto glazbeno.
Još imaju glazbu.
Sjećaš se melodije Johanna Sebastiana?
One koju smo pjevali.
Da.
Pazi!
Pronašao sam vodu.
-Gdje? -Dođi.
Vidi, tu je voda.
Nije loše…
Skučeno je, no…
Dobro si? Mi smo u zrakoplovu. Dobro smo.
Stižemo u 18,30 u zračnu luku Charles de Gaulle.
Nadam se da znaš što to znači.
Gladni smo. Hrana ovdje je…
Skrati.
Putovnice, molim.
Dobro ste?
Osjećam da nešto nije u redu. U opasnosti su.
Vas dvojica, stanite! Putovnice!
Imala sam pravo.
Ovo je Max.
Dobar dan.
Znaš što, crni su.
I ovdje ima crnaca?
Isključeni su.
Na žalost.
Ovo je orkestar?
Da, zašto?
Sviraju li?
Naravno! Nikad ne prestaju!
Čak i večeras?
Večeras nastupaju u Bastillei. Zašto?
Samo me zanimalo. Hvala…
Ti si sigurno Masha.
Ti si sigurno Sonia.
Upoznali smo vas?
Vi nas ne…
Ali mi vas jesmo.
Sada shvaćam.
Nadam se da nisu počeli.
Dvije, molim. Je li počelo?
-Prije pola sata. -O, ne.
Opet ću ih uključiti.
Promašila sam!
Pogodila si dirigenta i solista!
Mogu pokušati ponovno, ali teško je naciljati.
Kad god promašim, isključim nekog drugog.
Šteta. Pusti ih da sviraju.
Zgrabi moć!
Ima mnogo jezera.
Svi živimo na jezerima.
Vruće je, ali svaku večer pada kiša.
Nemamo kuće.
Živimo u gnijezdima u travi.
Kad se probudimo, plivamo u jezeru.
Jedemo,
peremo se,
onda igramo igre da bismo ojačali.
Svaka obitelj ima svoju igru. Naša je trapez.
I stari ljudi?
Mama da. Ima 150 godina.
150?
-Izrasli su joj treći put zubi. -Što?
Sa 135 godina treći put izrastu ti zubi.
I vama bi da duže živite.
I mi smo umirali mladi tijekom industrijskog doba.
Neke obitelj skaču.
Druge hodaju po žici.
Tko upravlja planetom?
Nitko… i svi.
Jedanput na godinu poslanici svih sela sastanu se
na vrhu planine.
Na vrhu planine?
Nakon dva sata uspona na planinu, mudriji si.
Imamo i godišnje kontracepcijske sastanke.
Kontracepcija?
Poslije žetve, odlučimo koliko ćemo djece začeti.
Ujutro se igramo.
Onda jedemo.
Što jedete?
Mnogo toga: voće, povrće,
masline, kebabe od sirova povrća, žitarice…
Meso ne?
Ne, jedemo grahorice.
Grahorice su super.
Sve jedemo sirovo.
Nemate vatru?
Više je ne upotrebljavamo.
Samo za kovanje noževa jedanput na godinu.
Onda radimo u polju.
Hej!
-Što? -Dođi ovamo.
Ovamo!
Onda radimo na mozgu.
Telepatija, intuicija, galaktička putovanja, prostorna matematika.
Prostorna matematika?
Djeci najbolje ide.
Loumi, skrij se.
Deset.
Dvadeset.
Dvadeset tri. Vrati se!
-Dvadeset tri! -Da.
Možeš predviđati budućnost?
Ne, ja ne mogu.
Ni kad se usredotočiš? Nemaš vizije?
Ne.
Šteta.
Nije uvijek zabavno znati.
Ali volio bih da mogu znati.
Pitaj dečke. Bila sam loša u arheologiji.
Naše industrijsko doba završilo je suđenjima i bojkotima.
Suđenja?
Trovači ljudskog, životinjskog i biljnog života
osuđeni su za planetarni genocid.
Tko?
Proizvođači hrane, duhana, alkohola, lijekova,
atomskog oružja, automobila.
Arhitekti, liječnici, političari koji su profitirali.
To je mnogo!
Bio je građanski rat. Onda je počeo bojkot.
Bojkot?
Ljudi su prestali kupovati sve otrovno i odbacili su to.
Nema kupnje, nema moći. Što je policija mogla?
Kako se zvalo to doba?
Predrenesansni kaos.
Dogodio se preporod?
O, da.
Možemo li probati voziti auto?
Auti vas ipak zanimaju!
Oprostite zbog ovoga.
Šupčino!
Stvarno nam je žao.
Šupčino!
Šupčino, ne znaš voziti? Gdje si kupio dozvolu?
-Žao nam je. -Šupčino!
Razgovarali smo…
Što je tebi?
Nema nikakve štete.
Šupčino!
Retrovizor je u redu.
Nauči voziti, šupčino!
Molim da mi oprostite.
Ispričavam se. -Šupčino!
-Ovo je totalna tragedija! -Što?
Rekoh da je ovo totalna tragedija!
Šup…
Na Zemlji 80 posto ljudi umire od gladi.
Ostali žive ispod zemlje da pobjegnu od bombi.
Drugi pak u bolnicama umiru od raka i AIDS-a.
Neki su žrtve grupnih silovanja
da im se pokaže tko je glavni.
I onda si tu ti
i tvoja tragedija: Ogreben ti je retrovizor.
Smirite se…
Drveće iznad tebe njiše se na vjetru.
Jesi li ga vidio?
Tvoja žena trati mladost kuhajući gljive
dok je ti varaš. Jesi li je uopće vidio?
Djeca ti imaju finu glatku kožu. Jesi li zahvalan na tome?
A krave svaki dan daju mlijeko i maslac.
Jesi li im zahvalio?
Ludi ste!
Imaš super život! Divan, divan život! Pogledaj ga!
Ali nažalost,
ogrebli smo ti retrovizor! Kakva tragedija!
Hvala ti. Oprosti mi.
Hvala.
Oprosti.
Hvala.
Oprosti.
Hvala.
Ovdje strašna gužva!
Objasnit ću ti poslije.
Moramo ići.
Ne još.
-Malce smo ostavili same. -U dobrim su rukama.
Djevojke su doista slatke.
-Zaljubljeni smo. -Vidim.
Ne možemo ih pozvati da dođu?
Natrag kući? Gore?
-A njihove obitelji? -Majka im je mrtva.
Kažu da im je otac „besposleni gušter”,
što god to značilo.
Nikada ga ne vide.
Ako policija pronađe dijete, u zatvor će.
Dijete je doista slatko.
Molim te, mama.
-Pitajte ih. -Već jesmo.
U tom slučaju…
Mila, prijatelj mi je dao ulaznice za večerašnju nogometnu utakmicu!
Možemo učiniti kao s televizijom?
Možeš isključiti igrače?
-Da ih isključim? -Da.
Pomozite mi. Brojit ću do tri!
Jedan, dva, tri.
Ukrala si to?
Posudila. Živahno je.
Vratit ćemo se s djetetom.
-Dođi. -Vratit ćemo se.
Ne plači, Raoule.
Ovo je za tebe.
Možeš isključiti nastavnike. Ali ne pretjeruj.
-Hvala na svemu. -Ne, tebi treba…
Moj program ne može ljude učiniti dobrima. Imao si to u sebi.
-Vidimo se uskoro. -Da.
Mila.
Mila, dođi!
Sašio sam nove haljine. Za Mashu i Soniju.
-Da? -Da.
Nakon „Empirea”, u modu su ušle krinoline.
O, krinoline. Prekrasne su.
Ovako će se osjećati kao kod kuće.
Slatko. Hvala.
Nisam pogodio kroj?
Koristit ćemo ih za zabave…
Mila, dođi!
Što je?
Što je ovo?
Dar od Mesaje i Mesaula.
Trebalo nam je malo da buka počne izlaziti.
Što je to?
Koncert tišine.
Što je tako smiješno?
Teško je objasniti…
Mjesni humor… bila je… nisi čula?
Nisam.
Iznenada… Kako da objasnim? Riječima je teško.
Hoćemo li ikad čuti?
-Naravno. Ti svakako. -Vrlo skoro.
Prijevod titlova: Milovan Milosavljević